![](/assets/vukajlija-8a1b5c1cfaa37915a8b4d51bf02b92cb0e9e1dd235e6e15aa94e201901a8c758.png)
Antonim reči "redom" dobijen ubacivanjem negacijskog "n" u sredinu.
"Maco, pusti tu plejlistu u vinampu da ide redom i priđi malo da se opustimo..."
"Okeeej!":klik,klik:
now playing ---- Divlje jagode-Krivo je more
"Mmmm...Cmok,mljac,liz...Mmmmhh.."
"Aah...Mmmmljac..Hmmm..Oh..."
next song ---- Rammstein-Feuer frei
"Iiijuuuhh, šta je ovo lebac ti!? Usrah se živa!"
"Ja rekoh redom, ne rendom!"
Selam od Istanbul. Da vam pisem kako je postala Züleyha od Izvorinka. Studiram turizm na İstanbul Üniversitesi. Mi u kucu pricamo jugoslovenski jezik. Djed mi bio Srb i babaanne, pa doso u Turciju iz jenog sela od Sancak i uzo Islam.
Sad bi voljela da imam passport od Srbija, da mogu da putujem. Ko me jebe, kad sam Züuleyha. Babo moj kaze da bi na jugoslovenskom ime mi bilo Izvorinka. Trazila sam po internet sta znace neke rjeci od pjesme na jugoslovenskom, pa nadem na ovaj web Vukajlija. Hocu da napisem kako sam postala Züleyha, a mogla sam zivjet u Beograd, kad sam mogla bit Izvorinka i zivjet po starim adetima, a ne vako deverli glave. Ja zelim u Europu, no Europa mi ne daje viza.
Izvorinka.
Nijesam nikad bila u Beograd, al bio moj abi. Kaze, na svjet nema nista ljepse. Dva nehira ima, Sava i Dunab i kaze sve tekne do tekne disco. Voljela sam i ja da dodem. Mnogo sam gledala resim i citala od Srbije. Mi se ode oblacimo isto ka vi tu, da svi ne misle da sam zatvorena u samije i ferece.
Ne zamjerite ako pisem greske i ahmakluk, citam ovde vec heftu dana kako se smijete i zajebajate, pa ete da napisem i ja moju pricu. Zdravo bili.
P.S. Jednog dana, mozda se i vidimo u taj vas Beograd, insallah.
Ideal savršenog algoritma za heširanje. Ima veću entropiju i značajno je komplikovaniji od MD5, SHA1 i SHA-512 zajedno. Kada se nešto provuče kroz ovaj algoritam, sasvim je izvesno da je šifrovanje jednosmerno jer ni sam lekar koji je to napisao neće moći da pročita.
Godina 2010.
Korisnik se loguje - šalje svoj password (obezbeđen SSL enkripcijom) serveru na kome leži sajt.
Web aplikacija prevodi password u MD5 128-bitni heš i poredi da li se slaže sa hešom koji je u mysql bazi i ako se slažu, korisniku se odobrava pristup korisničkom nalogu.
Haker provaljuje u mysql bazu, nađe heševe i počinje da isprobava sve moguće kombinacije (brute-force) i polako razbija jedan po jedan korisnički nalog i nebezbednost MD5 algoritma dolazi do izražaja.
Godina 2015
Tim vrhunskih programera uspeo je da napiše kod koji simulira doktorski rukopis. Brojni vlasnici sajtova preuzimaju algoritam i implementiraju ga u svoje web aplikacije.
Haker provaljuje u mysql bazu nekog sajta, izvlači heševe, pokušava da ih razbije, ali nema šanse, algoritam baziran na doktorskom rukopisu je neprobojan, korisnički nalozi ostaju bezbedni.
Ta štaće to nama?
Em brzo, em skupo, a i na ovim starim nam radnici lepo spavaju.
A i di ćemo žuriti? Pa neće Evrope nigdi brez nas.
Mjerna jedinica za količinu sala u vodenoj otopini.
Pero: Di si Mate legendo?
Mate: A evo, nije loše, pomalo.
Pero: Neka, neka. Šta kažeš na kokoške?
Mate: Dobro je, dobro je, može. Stani malo, koji je ono Moby Dick u kantunu?
Pero: Tu pomrčinu zovemo od milja Rasputia i ima veći salinitet od Mrtvog mora.
Mate: Mogu je trojica jebati, a da se ne sretnu.
Pero: A di bi ti naša ta 3 luđaka?
Naziv za inoficijalni(oficijalni naziv Republika Srbija) naziv države u kojoj zivimo, na čelu sa vlastodršcima koji su u potpunosti poprimali osobine izmišljenog, gore pomenutog lika iz poznate nam serije, ali nažalost oni nisu samo fikcija.
Citiram novinske naslove:
"Hakeri ukrali laboratorijske nalaze Tomislava Nikolića" (copy-paste iz serije Bela Ladja)
"Dug države raste za 333.000 evra dnevno- Vlada uzela dodatnih 800 miliona dolara kredita"
Izraz koji je najverovatnije nastao u selu, a sad ga i u gradu po neki stariji ljudi upotrebljavaju. Znači "Šta će mi".
Na selu:
Milorade eve ti krastavica.
-Š'će mi
______________________
U gradu:
-Kevo, skupljao sam pare i evo kupio sam Web kameru.
-Š'će ti to? Uzmi uči jebale te kamere!
Rečenica koju najčešće izgovaraju ljudi koji previše idealizuju stvarnost. Čim si ovo izgovorio, znaj da je najbolje sledeće "ćuti di si jer ni za di si nisi". Ljudi su skloni da o sebi najbolje misle i pričaju, to je neporecivo, čak i da veruju u to, bez trunke svesne samokritike-jer su to uvek drugi ljudi. Radiš, radiš nešto u ovoj šuntavoj državi, nešto malo, nije bog zna šta, ali kaplju neke parice. I onda hoćeš sve da promeniš. Ne, ljudi to neće prihvatiti, kritike padaju na ideje, razumne kritike, jer si pomalo umislio da si filzof, mudrac, propovednik i ti bi da prosvetljuješ. A zaboravljaš da je osamnaesti vek daleko iza nas i da je gotovo. I da, ipak, oni su nešto i radili, bilo je savršeno vreme za uzdizanje razuma iznad mraka verovanja u legende za malu decu tom jedan i tom dva Sada je vreme za snalaženje, a tu si u minusu, jer radiš sebi o glavi. I onda odustaneš od tih nekoliko hiljada uz prilično dobre uslove, jer je to ispod tvog nivoa. Umesto da se kao vidra provučeš kroz vrlo uske vode, godinama radeći na tome i zasijaš u punom svetlu, kad ljudi kažu: "Ne, ja inače ne volim da slušam taj radio, ali ponekad i uhvatim onog malog X, uvek ga slušam, jer je napravio nešto usred ovoga krša, zasijao je u punom sjaju originalnosti, čak i kada govori o temama koje su prežvakane, to radi drugačije od ostalih, na ovoj deponiji zvanoj srpski mediji". Da ne pričam o tome da ekstremni slučajevi ni ne žele da probaju nešto što je navodno ispod njihovog nivoa i tako čame čekajući nešto da padne sa neba. Neka idealna akcija, sa idealnim uslovima. Da im dođe neko i kaže:"Oduvek sam mislio da si poseban, evo ti posao koji si želeo"
-Ne mogu da radim u kancelariji, ja sam završio menadžment, želim da budem PR, to je ispod mog nivoa.
-Ma, probaj, radi nešto u životu, ne znaš gde to vodi, dokaži se.
-Ma, ne, imam sto drugih stvari u planu.
-Čekaj, pa dokaži im da si na višem nivou, možda te prebace na viši nivo, zašto ne vidiš kako se snalaziš sa ovim konkretnim, a malo lakšim stvarima, taman ćeš imati nešto iskustva?
-Ne, odlučio sam. Daću otkaz.
-Ali, nisi našao ništa bolje?
-Pa... Ništa. Ali odlučio sam. Mogu da odlučujem, jer sam odrasla, punoletna osoba.
-hm...
Porno-glumac karijerista.
- Idem, Kajden, nemoj da me čekaš za ručak.
- Idi, Manuele...ne moraš ni da se vratiš, što se mene tiče!
- Šta ti je sad, ženo?
- Šta mi je?! Jesmo se mi lepo dogovorili pre dve godine da ćemo oboje prestati sa snimanjem porno filmova, mm? I ko je ispunio dogovor a ko nije, a?!?
- Čekaj, jebote, neko mora i da zaradi nešto u ovoj kuć...
- Mani me te retorike, seljačino, nego ti voliš da jebeš druge, e to je, smrade francuski, a ja ovde kopnim jedra i mlada! Život ti je u kurcu i ti to ne želiš ni da priznaš!
- Ah, ti i tvoji ženski kompleksi...nemam vremena za ovo, ćao.
- SMRADE!!
Kajden, dušo, izdrži, srešćemo se mi kad tad ♥
Mlitava i viseća dojkara.
Amorfna masa, koja bi trebala da pruži jako lep i veseo sadržaj, ali ima poteškoća da zadrži svoj podrazumevani oblik, kada je slobodno prepuštena sili gravitacije.
"Ej, gledam one tužne kese,
Di baš meni da se dese..."
...9389. godina, negde na teritoriji antičke Donje Mezije... nekadašnji rimski grad Justiniana Prima... noć pred sahranu... ritual čuvanja pokojnika...
Rajko: Kad već pominjete Srbe, da li možda znate nešto više o njima? Da li ste znali da je ovaj običaj čuvanja pokojnika ostao baš od njih?
Ištvan: (šapatom) Sad kad opet krene sa nekom filozofijom, njemu definitivno treba oduzeti vremenski modulator.
Mate: (šapatom) Ili mu zbraniti onaj ćaj od Prunus domestice, što ga on nazivaše rakijom... hahaha?
Behrami: Stari ti bi mogao da odmoriš malo!
Mate: Ti Srbi, jel' to beše neko izumrlo pleme, nešto kao Huni, Avari, Vandali?
Rajko: Vidim da niste baš upoznati... a i ti mili moj Mate što tako iza leđa spomenu rakiju... da znaš samo, i ona vam je od njih... a pošto je duga noć pred nama iskoristiću priliku da nešto prvi put kažem o sebi... ne samo o sebi, nego i o vama.
Behrami: Kakve sad to veze ima sa Srbima?
Rajko: Ima i te kako. Sećam se priče đeda...
...
Pre tačno osam hiljada godina moj pra-pra kurajber Miloje Serbski, konjanik oklopnik krenu baš iz ovog mesta... :Huuuu: (uzdah i suza na lice staračko)... krenu sa svojom vojskom na Dardanijsko polje u boj, kasnije se to zvalo Kosovo... Behrami je verovatno čuo i njegovi su iz tog kraja.
Behrami: Jeste, čuo sam... i to da su Srbi na tom polju doživeli strašan poraz i od onda im se briše svaki trag.
Rajko: Daleko da je tako moj Behrami. Mi smo nakon toga na ovim prostorima, obitavali još oko 2000 godina, nas je samo istorija zatrla i sve ovo se ni bi sada ponovo nazivalo rimskim nazivima, već srpskim... i ovaj jezik što govorimo nije nikakav Balkanski no nekadašnji Srpski.
Ištvan: Oćeš da kažeš da si i ti od Srba?
Rajko: Naravno. Ali to sad i nije više bitno. Da nastavim...
Mate: Samo ne moraš toliko detaljno, krati slobodno! I isprićavam se meni je deda prića, da se ovaj Balkanski jezik nekada zvao Hrvatski a ne Srpski.
Rajko: Znam da nikada nisi voleo moje priče, skratiću koliko god mogu! A te izumrle Hrvate što pominješ... samo da znaš da su ti i oni bili nekada Srbi.
Mate: Nije točno! Hrvati su bili naslednici Ilira a ti Srbi neka Slovenska pljačkaška banda.
Ištvan: Daj pusti čoveka neka priča! Kao da je bitno ko su sad Hrvati.
...
Rajko: I desi se tada velika bitka, bi baš na Vidovdan... divlji udariše na pitome... Islam na Hrišćanstvo... Azija na Evropu, a samo Srbi kao okosnica... I junački se borismo protiv brojčano nadmoćnijeg neprijatelja, borismo i izgibosmo, ne svi ali podosta, 60 000 muškog življa, porobiše nam zemlju... pa jebaše i oca i majku 500 godina potom...
Tamo ti negde u 19. veku konačno zbacismo okove turske i krenusmo da jačamo kad eto ti nevolje opet, udariše Germanska plemena... u dva navrata i to žestoko. Ginusno i tada, al' preživesno opet... pa napravismo pakt sa tim Hrvatima, što spomenu Mate i s još nekima.
Kratko potraja, kol'ko zbog međusobnih čarki, tol'ko i zbog snage koju imadosmo tada, te opasnosti po velike sile.
...
Puče fudbal raziđe se društvo... okriviše Srbe za pocepanu loptu!
Svetski ''čuvari mira'' poslaše nam anđela, ''milosrdnog''. Nova stradanja. Mi Srbi rešismo da menjamo nešto tada, da se složimo i okrenemo novi list!
Ištvan: Ko bi rekao?
Rajko: Ma šalim se samo... hahaha! Priča postaje previše sumorna pa da osvežim malo. :Sine aj nalij još po jednu!:
Mate: Ajde sipaj i meni!
Rajko: Posle tog anđela, bili smo sluge, robovi... dođosmo do zaključka da je bolje biti rob nego Srbin, biti miran, tih, ljubiti dupe drugima i živeti a ne stradati, u stvari samo životariti.
... Napravismo kobnu grešku, polako, polako... bivasno sve manji i manji... mešasmo se sa drugima, nekada nedostojnima i nekadašnjim neprijateljima. Oni viđeniji se razbežaše i razastrše po svetu kao Cigani. Nametnuše nam nove jezike i imena, novu ''kulturu'', izgubismo sve... Državu, naciju, tradiciju... postadosmo čerga, a čergu vetar odnese...
... starac ponovo zadrhta i krenu da jeca, spomenu pokojnika ponovo, pa šakama prekri lice... i ostali se zamisliše i zaćutaše... Mate zagrli Ištvana pa spomenu i sopstvenu tužnu sudbinu i gubitak identiteta, reče: Mislio sam da ovo nikada neću reći... ali... bolje je biti Srbin nego rob!
definicija pisana za takmičenje Bolje rob nego...
Oterati.
Epilog preduge akumulacije besa i srdžbe, koji se danima, mesecima, poekad čak i godinama talože i onda izazvana često i najsitnijim gestom eskaliraju i nakon toga neminovno dolazi do pucanja.
-O kume. Di si bre?
-Evo kume, nešto sam u žurbi.
-A, ako, ako. Kako kuma, kako deca?
-Zato i žurim.
-Di ćeš bre tako ljut? Šta je bilo?
-Ma ne pitaj kume! Ja ne mogu ovo više da izdržim! Svaki dan maltretiranja, batine, neizdrživo je kume! Dosta bolje da presečem, pa kako bide. Najuriću onu kurvetinu, eto joj i deca pa nek se tera u pizdu materinu sa onim njenim kamijondžijama!
OGame je strateska svemirska simulacija sa hiljadama igraca sirom sveta koji se takmice izmedju sebe simultano. Sve sto Vam je potrebno za igru je standardni web browser. Pocinjete sa jednim nerazvijenim svetom koji ce te pretvoriti u mocnu imperiju sposobnu da odbrani tesko stecene kolonije. Napravite ekonomsku i vojnu infrastrukturu da bi podrzali vasu potragu za sledecim velikim tehnoloskim dostignucem.
Vodite rat protiv drugih imperija dok se otimate sa drugim igracima da zadobijete resurse.Pregovarajte sa drugim imperatorima i napravite savez ili trgujte sa preko potrebnim resursima. Napravite armadu kako bi sprovodili Vasu volju u univerzumu. Cuvajte svoje resurse iza neprobojnog zida planetarne odbrane. Sve sto zelite da uradite, OGame ce vam dozvoliti da uradite. Hocete li terorisati svoje okruzenje? Ili ce te uneti strah u srca onih koji napadaju bespomocne?
en.wikipedia.org/wiki/OGame
Gotivite sport? Navijate k'o imbecili za omiljeni vam klub? Eventualno turite i neki dinar na isti protiv apsolutnog autsajdera? Ne i zbog batice iz naslova, tog svojevrsnog krkele i kiksare zbog kojeg kršite ruke i grickate nokte do poslednjeg sudijskog zvižduka, ne znajući da l' će i kad će nešto da usere...mamu li mu u pičku jebem ja.
Kijev, 26.maj 2018.
- Karijuse, ajde na zagrevanje, braniš večeras...
- Zajebavate, treneru?
N.B. Nije zajebavao.
Ultimativni stadij bolikurčine/kurcobolje.
Prolaziš životom bez razmišljanja o mogućim posljedicama.
Najveći boem (Hemingway) je goli kurac za tebe, mala beba, amater.
Ekstremni sportovi su običan hobi za takve tipove.
Podrazumijeva se alkohol, cigare, droge.
Ahonen, George Best, Caniggia, Adriano, Mutu, Di Canio.
Kada nazovete službu za korisnike i potrošite 30 minuta života odgovarajući na pitanja koja nemaju smisla . Sa životom. Kamoli sa problemom.
S godinama nadrkani korisnik postaje psihomanični luđak koji im prijeti da će ih raznijeti bombom ukoliko ne riješe problem.
Opcija b je ako vam ista služba pošalje istrenirane majmune koji obilaze kuće i kakti rješavaju probleme. Oni ih nikada ne riješe, naprave samo veće sranje ili se nikad ne pojave.
Ako nisi vjernik -postaješ u onom trenutku kada ti problem riješi kvalificirana osoba sa mozgom.
: zvrn zvrn . zvrn zvrn
Divan radnik : " Dobar dan, Sadam pri telefonu , kako mogu pomoći ? "
Nadrkani Klijent : "Dobar dan, ne radi mi internet već dva dana, zvao sam i prije ali nisam vas mogao dobiti "
DI : " Nema problema." ( vadi priručnik za kretene )
" Dakle recite mi da li vam na modemu sjedi divokoza ? "
NK : " Molim ? .."
DI : " Hm..dakle ne..zanimljivo..a recite mi da li je itko u vašoj obitelji bio na operaciji slezene u zadnja 24 sata ? "
NK : " Oprostite , ali meni ne radi internet ..? "
DI : " To su sve povezana pitanja ..recite mi jeste li pokušali upaliti internet ? "
NK : " Zovem jer ga ne mogu upaliti , ne zato jer mogu ? "
DI : " Dakle tako..hmmh....pa ne znam ..recite ..uhuh..cek..da vidim sto pise na prirucniku..AHA Sigurno je ovo..Imate li doma tasmanijsku neman ? "
NK . " Mozete li mi pozvati informatičara ili inžinjera ? "
DI : " Ma opustite se ..polako "
NK : " Osobu koja ima naočale i kaki hlače i džemper ..molim vas..pozovite ju "
DI : " Kada navaljujete ...Alberte,de se diži , dođ' vamo "
Albert : " Dobar dan..problem sa internetom kažete..? "
NK : " Da, ne radi "
Albert( tipka i radi nešto što zvuči suvislo ) : " Evo, probajte sad "
NK : " Divno, proradilo je "
Jedna od stvari koje sam, u cilju očuvanja kusura od poslednjeg frtalja samopoštovanja, zabranio sebi posle 5. oktobra, dana za koji sam mislio da ću ga, sa ponosom, do izlizavanja, prepričavati praunucima, a već sada, 13 godina kasnije, kada me deca pitaju: “Ćale si bio pred Skupštinom petog oktobra?“, odgovaram: „Vam ja baš ličim na kretena i političku budalu?“.
A ne da ličim – pljunuti!
Izlazak na ulice...
Postoje dva osnovna značenja ovog pojma. Onaj dnevni, obični, ne’erojski, predstavlja svakodnevnu rutinu uličarki, pandura, uličnih svirača, skupljača đubreta, uličnih čistača, vozača gradskog prevoza, uličnih pasa, taksista, ajmoženegaća, prosjaka i ostale bratije koja „leba sa asfalta jede“.
U onom drugu značenju, onom o kome se ovde radi , u kome se ulice pretvaraju u „politički korzo“, „revolucionarnu scenu na kojoj se vlast valja ulicama“ i „laboratoriju za instant pravljenje Ostrva sunca“, izlazak na ulice predstavlja povremenu političku aktivnost Srba sa uvek istim – katastrofalnim ishodom.
Puno buke, besa, polomljenih ruku, nogu, pokradenih patika i jeftinih patetika, razlomljenih izloga i zgaženih iliuzija. I to je tako, neće se Srbija ‘leba najesti sa ulice nego sa njive...
Ali ne vredi, Srbinu je evolucija smorena, pali ga revolucija, voli Srbin da se čegevariše. Posle kuka kada naograiše.
Džabe je Bog Srbinu u poverenju rek'o, sedmog dana geneze, kad kod Srbina zasedoše da odmore od stvaranja sveta: „Vidi, opravismo ga ovako kako ga opravismo, nemoj ga prepravljaš, ljubim te ko Boga. Drag si mi Srbine, ali sidi di si, za ulice nisi...“.
Ma, nema bre šanse da više izađem... Kvota da opet izađem na ulicu da se borim za neki palackurac ne postoji, n-e p-o-s-t-o-j-i. Sigurica, imaš dojavu od mene, imam pravo bar svoj život da namestim.
Što, da neću opet da šetam k’o ludak protestvujući što mi jebu kevu, a da sutra gledam kako mi oni iza kojih sam se šetao na redaljku, tovare onu iz čije sam se pičke u ovoj pizdi materinoj rodio. Oću, ali znaš kad. Ma nikad bre, nikad bre više, niiiiiiiiiiiiiikad. Evo mi kurac ovaj moj izjebani i razočarani!
Izlazili smo i 27.marta i bolje grob i bolje rat, i dobismo oboje, a sve ustvari bilo da ga Hitler manje trpa u Englesku bulju i da što više pretovari nama. I Trst je naš, pa na ulicu, a posle mi bratu od strica u trbuh Janezi poslali metak zahvalnosti, dok je na stražarskom mestu jeo suvi jebeni dnevni obrok. I Tita na ulicama dočekivali svaki put kad se ovaj od nekog ljudoždera nepojeden vrati i novu autonomnu pokrajinu u Srbiji napravi.
Za Slobu tek ludnica. Svaki dan na ulicama hiljade, odjeci i reagovanja. Niko ne sme da vas bije. Do devetog marta, a tada nam stiglo i pojačanje na ulici. Tenkovi. JNA. A ona lisica od Vuka, nije on tada na ulici bio. Na ulici ostala sama ona riba sa tri prsta, a pička se sakrio u rekvizitu Narodnog pozorišta.
A tek Čeda, čuvar vatre, kupac Fidelinke, dramski pisac i europejac, više mu vredi guma jednog džipa od mog života, a ja k’o mladi dresirani majmun, danima za njim. „Mlado je dete, vidi kako mu sijaju oči, ovaj ne ume da izda.“ O Bože, kakva sam ja budala bio.
Za peti oktobar bi danas strelj'o. Ne amnestiram nikog. Ni sebe. Osim ono dvoje što su poginuli. I Džoa bageristu. I on je, da se razumemo, idiot kao i mi, ali ne mogu mu zaboraviti kada roknu viljuškom od bagera u RTS. Sreo ga jednom, svratih ga u Paun kod Štajge, opasno se ubismo. Do jutra nismo politiku pomenuli.
Kažem ti, za 5. oktobar bi strelj'o. Da opet gutam suzavac da Marović kupi još jedno ostrvo, da Otpor izvesti USAID u Budimpešti o "uspešno realizovanom projektu", da dobijam batine, a da me danas Dačić u svet vodi. Beograd je svet, ma je li Boga ti, Beograd je svetska budala - koga je sve na vlast dovodio.
Ma, muka mi kad se svega setim. Život mi prođe čekajući izlazak govnjave motke na ulicu, a svaka iza koje sam stao u dupe mi na kraju uđe, a ne njima po leđima.
Zato više na ulicu ne izlazim ni kad sportiste dočekuju. Kad kažem dosta, onda je dosta.
Mada, mamu mu jebem, nekad mi neka čudna jeza krene niz kičmu kad prođem kroz Kolarčevu. Kao da opet čujem pištaljke, pričini mi se pokojni patrijarh Paja kako vodi moleban, a mi da svršimo od sreće kad se njihov kordon sklonio...
I neću, nikad više neću, ma da nas pozovu i povedu zajedno Štulić izjebani Džoni i Obilić jebeni Miloš. Ni da je Princip Gavra portparol protesta!
Jedino ako ova generacija naše dece ne krene. U njih još verujem. Ako oni krenu eto i mene trećepozivca. Još čuvam pištaljku. Pored čuvarkuće, u čaši što sam je iz Skupštine uzeo petog oktobra.
Osim velikih istorijskih i nacionalnih zabluda, podložni smo i onim „sitnijim”, ali koje nam određuju svakodnevicu. „Ne valja da se sedi na kućnom pragu, posebno kad grmi”, „Hleb od 500 grama je opšteprihvaćen pod nazivom kilo hleba”, „Ne valja da se zviždi u kući, to privlači miševe”, „Ne valja da se otvara kišobran u kući”, „Žvakanje žvaka može da deformiše vilicu”, „Ma koliko vruće i zagušljivo bilo, ne otvarati prozor, ubiće promaja”, navode na popularnom internet portalu „Vukajlija” niz sujeverja i zabluda našeg naroda.
Politika · 31. Januar 2011.