![](/assets/vukajlija-8a1b5c1cfaa37915a8b4d51bf02b92cb0e9e1dd235e6e15aa94e201901a8c758.png)
To je ono kada si predhodno veče gledao neki zajebani horor, tipa klanje, drakule, duhovi itd. Sva ta sranja su ti se uvukla u glavu i jednostavno te prate tokom celog dana. Dok ti na svaku nebuloznu stvar gledas sa strahom, drugi tebe gledaju sa strahom i žaljenjem.
Jutro posle filma.
Ne otvaraš frižider, jer će ti neko odseći ruku.
Ne gledaš se u ogledalo da ti ne bi uzeli dušu.
Ne javljaš se komšiji koji seče drva motornom testerom, ne bi li te iseckao na deliće.
Ne ides u školski wc, da te neko ne bi udavio u wc šolju.
Ne pričas sa svojom mladjom sestrom, jer ti ona danas izgleda kao istrebljivac duse ili neko siroče koje ima nameru da te ubije.
Uvece ne gasiš svetlo i tv, jer postoji mogućnost da ti neko sranje izleti iz kreveta i rokne te dok spavas.
"Kad je pre nekoliko dana osvanuo naslov u dnevnim novinama „Željko Mitrović: Trovali su me“, na samoproklamovanom rečniku slenga www.vukajlija.com odgovorili su mu bez mnogo pijeteta: „Pa dobro, i ti si nas, i još to radiš“."
Ekonom:east Magazin | 03. Februar 2011.